Šťastné a veselé...
scenár k Vianociam

Pieseň: Láska, bože, láska

Slovo: Vážení prítomní, milí hostia, vy skôr narodení – dôchodcovia – seniori, ktorým je venované dnešné popoludnie.
Už tradične sa stretávame v jesennom období alebo v decembri, ktorý nám opäť zaklopal na dvere a ohlasuje blížiace sa sviatky.
V tejto chvíli vám chceme úprimne poďakovať prostredníctvom slova a hudby.

Báseň: Katarína Hudecová: Zrelý vek
Všetko, čo je, podlieha času,
tak bolo a vždy bude tak.
Fašiangy pochovajú basu
a v pôste nevrzúka slák.
Aj bez toho sa vesmír krúti,
tak či tak krútime sa s ním.
Kto za úletom leta smúti,
rúha sa bielej kráse zím.
Čas preplával aj našu rieku,
do ktorej dvakrát nevstúpiš.
Ak sme sa našli v zrelom veku,
z búrlivých výšin v nemú tíš 
uzavrieť sa nám neprichodí –
nezhasla ešte túžba v nás
vidieť, jak deň sa za dňom rodí,
velebiť jeho večný jas,
ako sa na slnečnej točni
prebúdza na jar naša zem.
Byť na nej ešte užitoční –
vnúčatám – vďačnej téme tém –
s rozprávkou aby zistili sme,
ako sa ešte vieme smiať!
Neberme zrelý vek tak prísne –
šach ešte neznamená mat.
Aj vtedy, keď sa zjesenieva
je veľa pekných záujmov, 
keď s ústami aj srdce spieva,
pre pohodu je zárukou.
Niekde sa nájde háčik, dlátko,
čo vedia krásu vyčariť,
s priateľmi posedieť si krátko,
v záhradke medzi kvetmi sniť.
Tu bylinkou nás lúka láka
na chutný medovkový čaj,
k prechádzke cesta krivolaká
aj užitočná obyčaj.
Kiež sa nám kdesi v diaľnej diali
svetielko vďaky mihotá
za to, že zo seba sme dali
ďalším štafetu života.
Neberme zrelý vek tak vážne –   
šach ešte neznamená mat.
Nech ešte veľa dní sa zažne každému, kto má život rád.

Pieseň: Zaleť sokol

Slovo: Nech sú požehnaní tí, čo majú pochopenie s mojou neistou chôdzou a trasľavými rukami,
nech sú požehnaní tí, čo uznávajú, že moje uši sa už musia napínať, aby zachytili slová,
nech sú požehnaní tí, čo si uvedomujú, že môj zrak zoslabol a moje myslenie už nie je také bystré,
nech sú požehnaní tí, čo sa ohliadli preč, keď sa mi dnes vyliala káva,
nech sú požehnaní tí, čo nikdy nepovedia, dnes si tú historku dvakrát vykladala,
nech sú požehnaní tí, čo poznajú spôsoby, ako vyvolať milé včerajšky,
nech sú požehnaní tí, čo mi dávajú najavo, že som milovaná, neponechaná samote,
nech sú požehnaní tí, čo vedia o ubúdaní síl, ktoré potrebujem na nesenie kríža,
nech sú požehnaní tí, čo uľahčujú dni na mojej ceste domov mnohými láskavosťami.

Pieseň: Zahučali hory

Slovo: Ani sme sa nenazdali a na dvere nám zaklopal december s najkratšími dňami a najdlhšími večermi. Nadišiel advent s každoročne sa opakujúcou predvianočnou atmosférou, naplnenou zvláštnym napätím z očakávania najkrajších sviatkov roka.
Je taký zvláštny čarovný čas, keď sa radi vraciame do detstva a opäť sme ochotní veriť v zázraky. Čas je nezmerateľný. Bezočivo si nás poháňa pred sebou. Necháva nás oslavovať, stresovať sa, zažívať, krásnieť, starnúť a bilancovať. Možno by sme občas zatúžili spraviť si z neho rieku a prizerať sa, ako tečie mimo nás. V každom jeho zlomku sa zrkadlia naše skutky. Počas roka si ich nestačíme dôsledne uvedomiť. Posúvame ich do nášho duševného inventára, kde čakajú na obdobie, keď ich budeme chcieť prijať a zhodnotiť. A to sú Vianoce. Tie dni, keď sa nám vracia do duše pokora a nevinná detská úzkosť. Keď máme k sebe zrazu akosi viac blízko bez priznania. Zvláštne sa tešíme. Všetko je slávnostné a plné svetla. Nechajme sa i dnes unášať týmto svetlom...

Pieseň: Na nebesiach

Slovo: Na Vianoce často myslievame na domov, rodný kraj, kde sme prežili roky detstva. V tom čase myslievame na zabudnuté jabĺčko rozprávok, ktoré vonia zvláštnou vôňou na strome nášho života.
Krása predvianočného obdobia je živá aj vďaka zachovávaniu ľudových tradícií. Vianoce – sviatočné čaro pozamykané do nádherných melódií vianočných piesní pastierskych a velebného ticha jedlí zasypaných bielym páperím – hviezdy pokoja, strieborné prskavky šťastia. 
Keď sa vonku ligoce zamrznutá krása – vtedy sú Vianoce.
Keď v detských očkách svietia ohníčky šťastia – vtedy sú Vianoce.
Keď každý ponáhľa sa domov, rezko – vtedy sú Vianoce.
Keď človek k človeku má blízko – vtedy sú Vianoce.
Vtedy, keď zažiarilo to veľké svetlo – vtedy sú Vianoce.
Keď Božie dieťa na svet prišlo – vtedy sú Vianoce.
Pieseň: Nesieme vám novinu

Slovo: Áno, blížia sa Vianoce – sviatky viery, pokoja, radosti a lásky, keď sa schádzajú okolo stola ľudia dobrej vôle – soľ tejto zeme.
Prípravy na Vianoce predstavujú ten čarovný čas. Môže byť čarovný, aj keď nesneží, nesvieti zimné slniečko, dokonca aj keď prší. Pretože hlboké pozadie tohto zázračného času prebýva hlboko v nás. Domácnosti i kresťanské kostoly zdobia adventné vence – stále zelené kruhy bez konca, symbolizujúce život. A štyri sviečky sú ako dátumy adventných nedieľ so zmysluplnou symbolikou.
Vianoce sú darom pre ľudí a dary pre život prijímame vierou. Je akoby rukou, do ktorej môžeme vložiť svoje ja. Je základom, na ktorom staviame, hovorí o odpúšťaní a prijímaní. Keď človek v niečo verí, je mu ľahšie na svete, všetky porážky a bolesti sa mu zdajú znesiteľnejšie, radosť je úprimnejšia.
Viera, ktorou v adventnom venci horí prvá sviečka (viera v nás – ľudí).

V srdci potrebujeme aj pokoj a ticho, aby sme s rozvahou a múdrosťou pristupovali k problémom života. 
Potrebujeme pokoj, aby sme dokázali utíšiť plač našich detí, vnukov a vypočuť si našich starých ľudí.
Potrebujeme pokoj, aby sme sa vedeli ponoriť do osviežujúceho spánku a odpočinuli si od starostí.
Pokoj je liekom pre ustrašené, ubolené ľudské duše.
Pokoj, ktorým horí druhá sviečka večne zeleného kruhu, aby ho bolo viac na svete. Pokoj, keď zavládne sviatočná tíš...

Tretiu adventnú sviecu sme zapálili dnes pri sviatočne prestretom stole. Horí radosťou, ktorá je energiou, silou nášho života. 
Je v nás a okolo nás – len si ju musíme uvedomiť a radovať sa z každodenných malých radostí.

Pieseň: Daj Boh šťastia

Slovo: Láska je v nás a okolo nás.
Láska – trpezlivá, dobrotivá, ktorá nezávidí, nie je sebecká, nevypína sa, nerozčuľuje, nezmýšľa zle. 
Všetkému verí, všetkému sa nádeja, všetko pretrpí. Prikrýva množstvo hriechov a všetko odpúšťa. Sýti hladných, napája smädných, opatruje starých a chorých.
Práve láskou horí adventná – štvrtá svieca, ktorú zapálime o týždeň, teda v poslednú adventnú nedeľu. Bez lásky by boli márne všetky obete a sviatky. Aj tie vianočné.
Len s láskou má svet nádej na život. 
O tom hovoria horiace sviece, o tom hovoria a znejú Vianoce.
Šťastné a veselé...

Pieseň: Tichá noc

Z dostupných materiálov spracovala: Mgr. Viera Slivová